Формування північно-східних кордонів Румунії: міжнародно-правове забезпечення інкорпорації бессарабських земель до складу Королівства (кінець 1919-го — перша половина 1920-го р.) - Попенко, Ярослав; Срібняк, Ігор; Яковенко, Наталія; Матвієнко, Віктор (Київські історичні студії, 2024)
Зовнішня політика Румунії впродовж перших десятиліть 20 ст. не була випадковою чи спонтанною. Вона реалізовувалася керівництвом Королівства в межах ідеї створення «Великої Румунії». Загалом політика Бухаресту в роки війни й у часи формування Версальської системи міжнародних відносин стала показовою в аспекті відстоювання національних інтересів і завоювання статусу регіонального лідера на Балканах. Метою статті є аналіз політичної боротьби навколо «бессарабського» питання на Паризькій мирній конференції впродовж грудня 1919 — березня 1920 р. Фактично саме цей проміжок часу став вирішальним для королівської Румунії у питанні визнання міжнародною спільнотою її виключного права на володіння Бессарабією. Зважаючи на значний обсяг матеріалу, автори обрали відносно нетривалий період роботи конференції в Парижі, оскільки він переконливо демонструє, у якій напруженій атмосфері формувалася нова геополітична карта повоєнної Європи. У цілому діяльність А. Вайди-Воєводи у вирішенні «бессарабської» проблеми мала позитивні результати для Румунії. 12 березня Верховна Рада направила бухарестському уряду своє рішення з цього питання. Враховуючи попередні висновки та «прагнення» населення краю, союзники в цілому висловлювалися на користь возз’єднання Бессарабії з Румунією. Водночас вони наполягали на тому, щоб Бухарест забезпечив законні інтереси краю на тих самих умовах, що й у інших частинах Королівства.